Najprej... je bila tema.
Potem so prišli Tujci.
Bili so rasa, stara toliko kot čas.
Razvili so najvišjo tehnologijo -
sposobnost spreminjanja fizične realnosti - z močjo misli.
To sposobnost so imenovali "uglaševanje".
Ampak izumirali so.
Njihova civilizacija je propadala,
in tako so zapustili svoj svet,
iščoč zdravilo za svojo lastno smrtnost.
Njihovo brezkončno potovanje jih je prineslo do majhnega modrega sveta...
v najbolj oddaljenem kotu galaksije.
Našega sveta.
Tukaj, so mislili, so končno našli...
tisto, kar so iskali.
Moje ime je dr. Daniel Poe Schreber.
Sem samo človek.
Pomagam Tujcem pri izvajanju njihovih poskusov.
Izdal sem svojo lastno raso.
Prevod:--> Zofo
TEMNO MESTO
Ste zmedeni, kajne?
Prestrašeni. Je že dobro. Lahko vam pomagam.
- Kdo je to? - Jaz sem zdravnik.
Poslušajte me. Izgubili ste spomin.
Bili ste del poizkusa. Prišlo je do napake.
Vaš spomin je bil izbrisan. Me razumete?
Ne. Ne razumem. Kaj se dogaja?
Neki ljudje prihajajo po vas, medtem ko govoriva.
Ne smejo vas najti. Takoj odidite.
Halo? Ste še tam?
Hej, g. Murdoch, iz Avtomata so klicali.
Rekli so, da ste tam pozabili denarnico.
Predlagam, da jo greste iskat, glede na to, da ste plačali samo za tri tedne,
in ti so se iztekli pred desetimi minutami.
Tukaj sem bil tri tedne?
Vse je tukaj, črno na belem, g. Murdoch.
Dan in čas.
Naše knjige so tako kot postelje, čiste in urejene.
-Za to bom poskrbel kasneje. - Poskrbite za to.
Edina stvar, ki vas tukaj dela gosta...
je gotovina vnaprej.
Hišna pravila. Trije tedni so trije tedni.
Ni brezplačnih dni zaradi lepega obnašanja.
G. Murdoch, ja? Kje je?
Pred manj kot petimi minutami je odšel.
Spi.
Ko zaigra ritem rumbe
pleši z mano
naj se ovijam,
kot leni ocean objema obalo
me stisni k sebi
objemaj me,
kot se cvet upogne v vetrcu
se upogibaj z mano
ovij se z lahkoto
ko pleševa, ti lahko z mano
ostani z mano
nagni se z mano
Hej, ljubica, tu nekdo pravi, da je bil zdravnik tvojega moža.
Govoriti hoče s tabo.
Oprostite.
- Doktor... - Schreiber.
Izvolite, vstopite.
Hvala, ker ste me prišli pogledat v tako kratkem času.
Kaj je to?
Malo bolj grob eksperiment izdelan za moje bodoče raziskave.
Ne razumem. Rekli ste, da ste zdravnik mojega moža,
ampak on vas ni nikoli omenjal.
Resnica je, da me je John obiskoval...
že kar nekaj časa.
Boril se je z občutkom izdaje...
ki izhaja iz vajinih zakonskih težav.
- Vam je John povedal, kaj se je zgodilo? - Da.
Kdaj ste ga nazadnje videli?
Pred tremi tedni. Pakiral je kovček.
Jezen je bil name.
Razumem, kako težko je to za vsa,
ampak za Johnovo dobro,
bi rad, da me imate za prijatelja, Emma.
Zdi se, da je John doživel živčni zlom.
- Popolna izguba spomina. - Saj ne mislite resno.
Resno. Lahko da živi v iluziji.
Celo nasilen je lahko.
Če bi kontaktiral z vami, me takoj pokličite.
Kjerkoli že je, vaš mož išče...
Sebe.
Dober večer, g. Murdoch. G. Murdoch, kajne?
Gospod J. - ali nekaj takega - Murdoch?
J. Murdoch. Vaše ime je? Justin? Jerry?
Moje ime je Jason Murdoch. John Murdoch.
Jake Murdoch. Kako ste? Zdravo. Jack Murdoch.
Moram se zbrati.
Rekel sem mu, denar vnaprej.
Rekel sem "Poslušaj, trije tedni so trije tedni."
- Kje je naš srečni dobitnik? - Zgoraj gospod, soba 614.
Dekle iz poslovnega spremstva.
- Dober večer, Husselbeck. - Preiskovalec Bumstead.
Vezalko imate odvezano.
Oprostite.
Vesel sem, da ste tukaj, gospod.
Rekli so, da je preiskovalec Walenski znorel.
Vzemi tisto kar ti dajo, Husselbeck.
- Hvala lepa. - Oprostite.
- Zdravo. - O, vi ste.
- Pozabili ste denarnico. - Kdaj pa je to bilo?
- Nazadnje ko ste bili tukaj. - Kdaj je bilo to?
Kdaj je to bilo. Pričakujete da se bom spomnil?
- Oprostite! - Ne, ne, resno.
- Kam pa kam, šefe? - Domov.
In kje je to domov?
Kaj vi lopovi nimate kaj drugega za početi?
Samo svoj posel opravljam, May.
Zunaj je morilec.
Njega iščita, namesto da si hladita jajca.
Ajde. Pojdita odtod.
Ajde.
Kako daleč je šlo tole? Šest kurb do zdaj?
- Tako izgleda, gospod. - Dajte človeku pet za trud.
Torej, Husselbeck,
kakšne vrste morilec je to, ki reši ribico?
- Zdaj me pa imate, gospod. - Bumstead.
Kaj ti je? Tale morilec nas vrti v krogu,
zahvaljujoč Walenskemu.
Z vsem spoštovanjem, glavni preiskovalec,
Eddija poznam dlje časa, on je dober policist.
Kakršenkoli policist je nekoč Walenski že bil...
je zdavnaj zavil s poti.
Dovoli, da govorim z Bumsteadom.
Ajde! Drži se!
Frank!
- Primi ga za roko! - Gledajo nas!
- Na noge! - Ni izhoda!
O bog, kaj ne vidiš?
Pustite me. Ne bom vas poškodoval.
- Kaj je bilo to? - Walenski.
Kaznovan sem za svoje grehe, kajne?
Kaj sem komu kdaj naredil, da to zaslužim? Kje je začetek?
No, vse kar je Walenski zapisal...
bi moralo biti tukaj -
Edini, ki bi ga morali zapreti, je Walenski.
Ni boljšega od malo zdrave paranoje.
Prijavit sem prišla izginotje mojega moža.
- Pustite na mizi. - Rekli so, naj vas obiščem.
Njegovo ime je John Murdoch.
Vam ta imena kaj pomenijo?
Kdo so te ženske?
Zakaj iščete mojega moža?
Ga boste česa obtožili?
- Morda. Morda zaradi umora. - Kakšnega umora?
- Umora katere od njih? - Vseh.
Gospa Murdoch, žal mi je. Nisem vas hotel vznemiriti.
Žal mi je, da sem prišla. Napako sem napravila.
Dovolite mi par sekund, da vam razložim.
Sva se že prej srečala?
Če sva se, upam da še dihaš.
Kako ti je ime, dragi? - John.
No to je pravšnje ime.
Razmišljal sem.
Kar počneš...
Se zdi nekako nevarno... v tem času.
Mislim, kako veš, da nisem morilec?
Ne izgledaš kot morilec.
Imaš kakšne motnje, za katere bi morala vedeti?
O, pizda.
Izgleda, da ste odkrili svojo neprijetno naravo.
- Kdo ste vi? - Lahko vas vprašamo isto vprašanje, da?
Spi... zdaj.
On lahko uglašuje.
Kaj je za storiti? Ta človek je nevaren.
- Rečeno je, da je sposoben uglaševati. - Nemogoče!
Videli smo na lastne oči.
V primeru, da vbrizgavanje ne uspe.
Čudno se obnašajo, ko se zbudijo.
Najdemo jih, kako tavajo kot izgubljeni otroci.
Ampak, tale je drugačen, da?
- Kaj pravi zdravnik? - Ni vnesel v zapisnik.
- Kaj pa g. Quick? - G. Quicka ni več.
G. Quick... mrtev, da.
Ubogi, ubogi g. Quick.
G. Book... ali on ve?
Ne bi smeli vedeti, g. Hand?
Upali smo, da bomo izvedeli več, preden bomo razdelili z vami.
Nič ne moremo spoznati, dokler ga ne ulovimo.
Moramo dobiti tega človeka.
Moja najljubša, upam.
John? Skrbelo me je zate.
Ali me kaznuješ?
Če je izginjanje tvoj način kaznovanja...
jaz tega ne cenim.
O čem govoriš?
Našel sem te ključe v žepu, zato predpostavljam, da tukaj živim.
- Tisi moja žena, se mi zdi? - "Se mi zdi"?
Ti res... ne veš, kdo sem?
Tvoj zdravnik me je klical. Skrbelo ga je, da se bo to zgodilo.
Moj zdravnik?
Dal mi je tole vizitko. Obupno te išče.
Zdi se mi, da živim v tuji nočni mori.
Kaj se mi je zgodilo? Zakaj sem obiskoval zdravnika?
Z nekom sem te varala.
Jezen si bil name.
Zapiramo.Bazen je zaprt.
Najhuje je to...
da smo bili prisiljeni te iskati naokrog.
Veš koliko nam je neprijetna vsa ta vlaga.
- Žal mi je. Jaz - - Si pozabil poročati?
Bal sem se. Slabo srce imam, veste.
Tvoja slabost, se nam zdi, ni stvar tvojega srca.
Tole smo našli v hotelski sobi.
Moramo obnoviti spomine g. Murdocha?
Poskušal sem mu jih ponovno vtisniti, pa se je zbudil.
Izbil mi je vbrizgač iz roke.
- Potem on nima spominov? - Samo po delih.
Postopek je bil prekinjen.
Mislim, da ga morate samo obkoliti in ujeti.
Že prej ste imeli take primere, kajne?
Tale ni zašel. Ta lahko uglašuje.
Ampak to ni mogoče. Samo vi imate to sposobnost.
Naredil boš zamenjavo...
njegovih spominov, velja?
Seveda. Ponovno jih bom vtisnil.
Njega rabimo za popolnoma drugo stvar.
Skoraj polnoč je, dr. Schreber.
Ponovno bova govorila po nocojšnjem uglaševanju,
ampak brez izmikanja, da?
Brez novih nedoslednosti v tvojem obnašanju.
Policija te je iskala.
Vem. Videl sem časopis.
"Morilec se prikrade uličnim sprehajalcem."
Bil sem z eno od teh žensk.
- Preden sem zvečer prišel sem. - Ne razumem.
Srečal sem jo pred Avtomatom. Mislim, da sem se hotel testirati.
Hotel sem vedeti, ali imam res v sebi to, da bi počel take stvari.
Morda sem izgubil razum,
ampak kdorkoli že sem, še zmeraj sem jaz, jaz nisem morilec.
Verjamem ti.
Res?
- Kaj? - Ta avto zunaj.
Tisti, s katerim si prišla.
To je policaj. Tukaj me je odložil.
Nisem vedela, da je še tu.
Mirujte, gospod.
- Čakajte. Napačnega človeka imate. - Odmaknite se, prosim.
Nikogar nisem ubil.
Zaenkrat ste samo osumljeni.
Predaj se. Poslušal bom vse, kar imaš za povedati.
Ne boste verjeli temu, kar vam imam za povedati.
Preizkusite me. - Nekdo mi sledi.
Skupina ljudi. Hočejo me videti mrtvega.
Celo ne vem, če... oni celo niso...
Ma ja, kdo bo poslušal norca?
Umaknite se, ga. Murdoch. - Teci!
Nikoli me nihče ne posluša.
Murdoch, stoj!
Koliko je še? - Skoraj sva tam, prijatelj.
Ti poznaš pot do Obale školjk?
Šališ se! Jaz in moja žena sva bila tam na medenih tednih.
Samo do Glavne zahodne ulice pojdi in nato...
Ali je Crosstown... Sedaj, smešno...
Izgleda, da se ne spomnim, ali je to Glavna zahodna ulica...
ali Crosstown.
Žal mi je, preiskovalec, ne morem vam več pomagati.
In na sestanek zamujam.
No, zahvaljujem se vam za vaš čas.
Samo ena stvar mi ne gre v glavo.
V svoji delovni dobi sem srečal kar nekaj ubijalcev.
Murdoch mi ne deluje tako.
Morda nisi navajen, da bi kopal dovolj globoko.
Ne vem kdaj, ampak, nekdo me je nalagal, zdravnik.
Preiskovalec, preučevanje osebnosti je moj poklic.
Morda mi lahko daste par nasvetov.
Seveda. Vzemiva vas za primer.
Vi ste izbirčen človek. Urejen.
Izžet v detajlih.
Hočem reči, dokaj osamljeno živite.
Lahko noč, preiskovalec, res moram iti.
Vstopite.
- Kako je z njim? - Isto.
Walenski? Jaz sem, Frank.
Vstopi, Frank.
Zapri vrata.
Pregledoval sem neka tvoja stara poročila.
Tole je zanimiv primer.
Od tistih, ki delajo kariero.
Ali pa jo uničujejo. - Ja. Jaz sem delal na tem primeru.
In nato? Kaj se je zgodilo, Eddie?
Nič, Frank.
Samo vrtel sem se v krogu v podzemlju.
In delal kroge.
Razmišljajoč v krogu. Ni bilo izhoda.
Celo mesto sem obšel.
Svojo ženo na smrt strašiš, Eddie.
Ona ni moja žena.
Ne vem kdo je ona, ali kdorkoli od nas.
- Zakaj to govoriš? - Si kaj razmišljal o preteklosti?
Kot naslednji fant.
Vidiš, trudim se, da bi se spomnil stvari -
jasno je, da se spomnim stvari iz moje preteklosti.
Ampak bolj ko se trudim razmišljati o preteklosti,
bolj se mi vse zdi pomešano.
Nič ne izgleda resnično.
Izgleda, kot da sanjam to življenje,
in ko se prebudim, bom nekdo drug,
nekdo povsem drugačen.
Ti si nekaj videl, kajne, Eddie.
Nekaj v zvezi s tem primerom.
Ni primeraQ Nikoli ga sploh ni bilo!
Vse je samo velika igra! To je šala!
Nocojšnje potrebe so...
dvanajst družinskih foto albumov,
devet osebnih dnevnikov,
sedemnajst ljubezenskih pisem,
različne fotografije iz otroštva,
obvezne so lažne osebne izkaznice in kartice socialnega zavarovanja.
To vrača spomine.
Ta je še topel.
Kaj je to?
Spomini velikega ljubimca?
Katalog osvajanja?
Kmalu bomo ugotovili.
Vi tega ne cenite,
kajne, gospod. Kako vam je ime?
To je vrsta osvajanja, katere vi nikoli ne boste razumeli.
Poglejmo.
Dotik nesrečnega otroštva.
Del mladostniškega uporništva...
In na koncu, ampak ne malo...
tragična smrt v družini.
Gospod Book.
Zakaj Murdoch ne spi med potekom uglaševanja?
Morda je napravil korak naprej na stopnji evolucije.
Čudež narave.
Prilagaja se, da bi preživel. Kaj pričakujete?
Kaj niste iskali človeške duše?
Kaj ni to namen vašega malega živalskega vrta?
Zato menjate ljudi in stvari vsak večer.
Morda ste končno našli tisto, kar ste iskali.
In to nekaj vas bo porazilo na vašem terenu -
To zahteva nekaj vaših življenjskih obdobij...
da osvojite to veščino.
Ideja da bi običajen človek...
lahko razvil sposobnost da uglašuje -
je absurdna, vem.
Kakšno drugo pojasnilo imate?
Čas je.
Ugasni ga.
Frederickson je dejal, da me bo umaknil z nočne izmene.
Tudi čas bi bil za to, dragi.
Halo?
Zbudi se.
Zbudi se!
Me kdo sliši?
Naj se uglaševanje začne.
Goodwinovi.
Charlie, Sylvia,
Jane in mali Matthew.
Bogati postajajo bogatejši.
Verjetno bodo imeli služabnike...
preden bo noč mimo.
Dr. Schreber, predpostavljam.
Ti si.
Hej, pridi.
Pacienta se ne pričaka tako, zdravnik.
Če sploh ste zdravnik.
Prosim, jaz -
Zakaj vsi spijo?
Prosim vas, govorite tiše.
Ničesar se ne spominjam. Kaj ste storili?
Nič. Samo pomagati sem vam hotel.
Tukaj ne moreva govoriti. Če naju vidijo skupaj -
Mar mi je. Hočem odgovore. Zdaj!
Kdo so oni? Zakaj me želijo ubiti?
Odgovori!
Moj bog.
- Ti si res zmožen tega. - To sem jaz naredil?
Poslušaj me. Njihovo moč imaš.
Lahko narediš, da se zgodijo stvari samo s pomočjo volje.
Oni to imenujejo "uglaševanje".
Tako spreminjajo zgradbe...
Prav zdaj si pokazal način samoobrambe,
ampak jaz te lahko naučim kontrolirati to moč.
Lahko jih zaustaviva. Mesto lahko vrneva nazaj.
Moja očala.
Pustil je močan vtis,
vrteč se okoli.
Kot sem rekel Fredricksonu. Jaz sem ga pustil iti.
Prav si naredil, dragi.
Napadel me je. Ne vem kam je šel.
Gremo, dr. Schreber. Dosti imamo za narediti.
- Ja? - Ja.
Rekli so, da si ljubimec za eno noč,
čeprav praviš da ni tako,
ampak če me zamenjaš za drugo,
bom vedela, verjemi mi, vedela bom.
Nocojšnji poizkus bo izvršen na sledečih lokacijah.
Prvi subjekt bo postavljen na Aveniji M.
G. Book, en problem je.
Avenija M ne obstaja.
Nismo mogli zaključiti.
Med zadnjim uglaševanjem smo imeli probleme z nadzorom.
Naproten učinek na stroje?
Potem je ta človek, Murdoch, veliko močnejši kot smo mislili.
Postaja takšen kot mi.
Tako da moramo tudi mi postati on.
Je zdravnik naredil, kot smo mu rekli?
Življenje in čas Johna Murdocha, drugi del.
Tega ne smemo narediti.
Murdoch se tega ne spominja, kajne?
Kako nam bo to vtiskanje pomagalo, da ga najdemo?
Kamorkoli bo šel, kogarkoli bo iskal...
mi bomo vedeli.
In ko bo on šel po sledeh, bomo mi sledili spominom.
Kaj pa vtiskanje spomina v enega od nas?
Neuspeh je bil vedno rezultat.
Predlog g. Handa je naša edina možnost.
Vtisni.
Malce lahko zapeče.
Je konec?
Da, g. Book.
Johna Murdocha imam v glavi.
"Johnny..."
"Tole pismo sem našel med stvarmi tvoje mame."
"Zbuja spomine, kajne?"
"Prekinjene nekoč davno."
Morda ujameva morsko vilo zase."
"Z ljubeznijo, Ema, Karl."
Karl.
Karl Harris.
Harris.
Oprostite. Kako pridem do Avenije C?
Poskusite s podzemno.
Imaš problem, tovariš?
Dolgo delaš tukaj?
25 let.Brez prostih dni zaradi lepega obnašanja.
Iščemo Johna Murdocha.
Ona nič ne ve. G. Hand.
Slepa ulica, g. Wall.
Upali smo, da mu bomo lahko sledili s pomočjo tega vtisa.
Ampak namesto tega, nas je pripeljalo sem.
- Tole je neracionalno. - Instinkti so neracionalni.
Moramo slediti poti, po kateri gredo, kajne?
G. Sleep predlaga, da bi šli na poznana mesta.
Njegovo delo.
Ne skrbi ga za njegovo delo.
Dovoli nam, g. Hand.
Če bi bil Murdok, kaj?
Če bi bil Murdoch...
Bi se spomnil, da me je moja žena prevarala...
ker je spala z drugim moškim.
In potem...
Bi se ji maščeval.
Pustite me samo z njo. Delo mora biti opravljeno.
Vsi ven, platforma tri.
Vsi ven?
Oprostite, kako pridem do konca proge?
Želite na Ekspresnega.
Kako da se vlak ni ustavil?
To je Ekspresni.
Ni izhoda.
Ne moreš ven iz mesta. Jaz sem poskusil.
Ti si Murdoch, kajne?
Tisti, ki ga iščejo.
Ti nisi morilec.
Dali so ti lažno identiteto,
kakor vsem tukaj.
- Kdo si ti? - Policaj sem bil.
Vsaj na kratko v tem življenju.
Oni ljudem kradejo spomine.
Nato jih menjajo med nami.
Videl sem jih kako to delajo, nazaj in naprej...
dokler vsi ne pozabijo, kdo v resnici so.
Kako veš vse to?
Včasih, redko, se kdo od nas prebudi...
medtem ko oni to počnejo.
To se ne bi smelo dogajati, ampak se zgodi.
Tudi meni se je.
Iskali te bodo.
Kot tudi mene.
Ampak vse je v redu.
Našel sem izhod.
Tukaj so bili.
Prejšnjo noč.
To bi moral biti njegov dom.
To je bilo ko sva se imela rada.
Vse to je v redu in dobro,
ampak potrebujemo več praktičnih povezav...
z njegovim sedajšnjim mestom nastanitve.
In jaz vem kje ga najti.
Srečo imamo, če pomisliš na to.
Prosim?
Da imamo možnost ponovno obiskati vsa ta mesta...
ki nam mnogo pomenijo.
Mislila sem, da nas oni lovijo.
Morda.
Tukaj je bil včasih trajekt, ko sem bil deček.
Največja stvar, ki sem jo kdaj videl.
Osvetljen kot plavajoča torta za rojstni dan.
Prav to mi je nekoč pravil mož.
Prav tukaj.
Kje je vaš mož sedaj?
Ko bi le vedela. Kaj vas je pripeljalo sem?
Svojo ženo sem spoznal tukaj.
Jas sem tukaj spoznala svojega moža.
Svet je majhen.
Halo? - Halo?
Kaj delate tu?
Vam sem sledil.
Stoj pri miru!
Johnny?
Mnogo časa je minilo...
Mislil sem, da si pozabil na svojega srica Karla.
Ti baraba!
Stric Karl...
Čakaj.
- Sem to jaz? - Ja.
Odraščal sem na Obali školjk?
To sem rekel. Obala školjk.
- Tvoj rojstni kraj. -Moram iti tja.
Kako naj pridem tja?
Ne vem. Že leta nisem bil tam.
Moraš se spomniti. Gotovo imaš kakšno idejo.
Žal mi je, Johnny.
Stari prdec ni več to kar je nekoč bil.
- Tako svetlo je bilo tukaj. -Svetlejši časi, mislim.
Vedno si nekaj čečkal v to prekleto knjigo.
To sva tvoj oče in jaz.
Kakšen par čednih tepcev.
Kaj se je zgodilo z mojimi starši?
Kje sta sedaj?
Mrtva sta, Johnny.
Umrla sta, ko je pogorela hiša.
Iskal sem te.
Se res ne spomniš tega?
Kaj je to?
To je brazgotina.
Grdo si se opekel tedaj.
Kaj to pomeni?
Pomeni, da so vse to laži!
Mož mi je povedal, da si bil tukaj.
Rekel je, da se je hotel testirati.
Da preveri, če...
je sposoben za...
Želela sem govoriti z njo.
Mislila sem, da mi bo ona pomagala, da ga najdem.
Počakajte tukaj, polical bom na postajo.
Prekrasno je.
Darilo moje mame.
Nedolgo tega je umrla.
S sabo ga nosim, da me spominja nanjo.
Žal mi je.
Čudno je to, da...
se ne spomnim, kdaj mi ga je dala.
Kaj misliš, kako sem mogel pozabiti kaj takega?
Kaj se dogaja, preiskovalec?
Nisem prepričan, ali tudi jaz kaj vem.
Tvojo sobo sem pustil tako kot je bila.
Tukaj lahko nocoj prespiš.
Vesel sem, ker si se vrnil, Johnny.
- Pa četudi samo za eno noč. - Karl.
- Je ura točna? - Seveda, zakaj?
Ta ura kaže točen čas odkar sem jo kupil.
A.M. ali P.M.?
- Kako to misliš? - Ne razumem.
Kako je lahko že noč? Kaj se je zgodilo z dnevom?
Utrujen si. Vse je mogoče.
Naspi se.
Jutri bova to razčistila.
Ajde...
Emma, tukaj je. Čudno se obnaša.
Vem. Ni čisto pri sebi.
Zadrži ga, takoj pridem.
- Bom poskusil. - Hvala. Zdravo.
Nič ne obljubim. Plesali bomo kot bo on igral.
Samo pomagati smo hoteli.
Karl. Stric karl.
Če si v težavah, ti morda mi lahko pomagamo.
Dolgo te nisem videl.
G. Murdoch, vi ste vzrok za prenekatere nadloge.
- Govorite. - Za tole ni nobene potrebe.
Nimate izhoda. Mesto je naše. Mi smo ga zgradili.
O čem govorite?
Zgradili smo to mesto na podlagi ukradenih spominov.
Različna obdobja, različne preteklosti, in vse spakirano v eno.
Vsako noč ga menjamo, izboljšujemo, da bi se učili.
- Učili? - O vas.
Vas in vaših someščanih. Kaj vas dela človeške?
- Zakaj? - Moramo biti kot vi.
Zdaj vas razumem.
Spomnim se stvari, ki ste jih vi pozabili.
Kot ocean. Kot otrok ste tekli k valovom.
Spoznavanje z Emmo pri reki, prvi poljub.
- Kdo ste vi? - Videli ste kdo smo.
Vaše mrtve uporabljamo kot vozila.
Vstopi!
Kaj je z njo? Se kaj svita? - Bila je živa, ko sem odšel.
- Kaj je s tem? - To ni nič.
Morajo kaj pomeniti- vse te slike.
Katere slike?
- Tega ne razumem. - Nehajte se igrati z mano.
- Ne lažite mi. - Ne lažem vam!
Pomagajte mi razumeti.
Tole sestavljanko imam pred sabo, ki nima nobenega smisla.
Mislite, da ga zame ima? Zmeden sem kot vi.
Naj nekaj vprašam. Ste slišali za Obalo školjk?
- Seveda. - Mi potem poveste, kako pridem do tja?
- Ja. - Povejte.
- Prav. Greš samo naravnost do... - Kam? Kam naj grem?
Samo moment, prosim?
Se ne spomnite, kaj?
Kaj ni to čudno?
Čakajte. Boljše vprašanje imam.
Kaj ste nazadnje počeli podnevi.?
- Kako to mislite? - Enostavno, podnevi.
Dnevna svetloba. Kdaj ste jo nazadnje videli?
Ne govorim o napol pozabljenih spominih iz otroštva.
Mislim, nekaj takega kot recimo - včeraj. Prejšnji teden? Kdaj?
Se lahko česa spomnite?
Ne. Je tako?
Mislim, da tukaj sonce sploh ne obstaja.
Buden sem bil ure in ure. Noč pa nima konca.
- To je noro. - Prekleto prav imate.
Poslušajte, Bumstead. Ne gre samo zame.
Vsi smo v tem. Vsem nam nekaj delajo.
Umolknite. Dovolj sem slišal.
- Prosim vas, poslušajte. - Umolknite!
Obstajati mora pojasnilo.
Pojasnite to.
Tako mi je žal.
Nisem ti hotela povzročiti bolečin.
Hotela sem se vrniti nazaj.
Tega nisi ti naredila.
Ta tvoja afera,
kar misliš da si mi naredila, nisi.
Ne verjamem, da se je to zgodilo.
- Kako to misliš? - Zvenelo bo noro.
Kaj, če se pred tem sploh nisva poznala?
Kaj, če sva se prvič srečala včeraj v mojem stanovanju?
In vse, česar se pominjaš.
In vse, česar bi se moral tudi jaz spominjati, se ni nikoli zgodilo.
Samo nekdo želi da misliva, da se je.
Ampak kako bi to lahko bilo res?
Tako živo se spomnim, ko sva se spoznala.
Spomnim se, ko sem se zaljubila vate.
- Spomnim se, ko sem te izgubila. - Čas je potekel.
Ne. počakajte. Samo še minuto.
Ljubim te, John.
Ne moreš se kar takole igrati z nekom.
Ne, ne moreš.
Preiskovalec? Gospod?
Detektiv Walenski se je ubil prejšnjo noč.
Mislil sem, da bi morali vedeti.
Šef bi vas rad videl. Gospod?
Vedel sem, da boste sledili morilcu.
Vezalka.
- Kako vam lahko pomagamo? - Lahko zaspite.
Spi. Spi.
Dober večer.
Hotel sem vam prvi čestitati za dobro opravljeno delo.
Odpelji nas do Murdocha.
Spi.
-Dr. Schreber? - Vedel sem, da boste naposled prišli.
Čas je, da mi daste nekaj odgovorov.
Seveda. Prosim, sedite.
Večkrat pridem sem.
To je eno od redkih mest, kjer imam malo miru.
Veste, oni zelo sovražijo vodo.
Lahko bi temu rekel strah.
Kdo so oni? Kaj hočejo od mene?
Za sedaj reciva samo, da ste vi predmet njihovih raziskav.
Vsi smo.
Žal mi je, ampak nimava časa, da bi tole potekalo na pravi način.
Vse kar morate vedeti, se nahaja v tej injekciji.
Vbrizgati si jo morate. To je edini način da spoznate resnico.
- Se šalite? - Čas se nama izteka!
- To morate storiti takoj. - Dajte mi pištolo.
Inšpektor, bolj je moten, kot smo sprva mislili.
Morda res nisem pravi za sodbe o osebnostih,
ampak vi se mi zdite tisti, ki je moten.
Ne veste kaj delate.
Kaj točno je tukaj notri?
Vsi odgovori, katere iščete, prisegam.
Mislim, da ga bom zadržal.
Gremo.
Gremo? Kam?
Na Obalo školjk.
Tja ste hoteli iti, kajne, ocean?
Tam ne boste našli ničesar, bil sem tam--
Potem nama lahko pokažete pot.
Nočem. Zavračam. Ne morete me prisiliti, da bi šel tja.
Kaj ne razumete? Oni nas bodo čakali.
Ne razumem. Nekoč je bil tukaj most.
Še enkrat poskušajte uiti, pa vas bodo "prijatelji" našli v kanalu.
Ne poškodujte me. Vse vam bom povedal.
Itak nič več ni važno.
Kaj?
Kdo ste vi, ljudje?
Moramo do konca kanala.
Dali vam bomo še več lepih stvari, kmalu...
- Ana. - Jaz nisem Ana.
Kmalu boš, da?
Najprej jo rabim za druge potrebe.
Imenujem jih Tujci.
Ugrabili so nas in nas pripeljali sem.
To mesto in vsi v njem... smo njihov eksperiment.
Oni mešajo in usklajujejo naše spomine, kakor se jim zdi prav.
Poskušajo odkriti, kaj nas dela tako enkratne.
En dan je človek lahko raziskovalec.
Naslednji dan, nekdo popolnoma drug.
Ko recimo hočejo raziskati morilca,
enostavno vtisnejo nove spomine nekomu od meščanov.
Ustvarijo mu družino, prijatelje, preteklost...
Celo izgubljeno denarnico.
In nato opazujejo rezultate.
Ali bo človek, kateremu so bili dani spomini morilca, tudi naprej počel isto?
Ali pa smo, v seštevku, nekaj več od gmote spominov?
Ta primer, da ste vi morilec je bil neugodno naključje.
Imeli ste ducat življenj, dosedaj.
Prebudili ste se...
medtem ko sem vam to vbrizgaval.
Zakaj vse to sploh delajo?
Zaradi naše zmožnosti, da smo si različni, zaradi naših duš...
ki nas delajo drugačne od njih.
Mislijo, da bodo našli človekovo dušo...
če bod razumeli delovanje njegovega spomina.
Oni imajo skupinski spomin. Oni si delijo en razum.
Umirajo. Njihova rasa izumira.
- Mislijo, da jih lahko rešimo. - Kje je tukaj moja vloga?
Vi ste drugačni. Vi ste zavrnili moj poizkus, da vam vbrizgam spomine.
Nekako ste razvili njihovo sposobnost "uglaševanja".
Tako oni spreminjajo stvari, tako so ustvarili to mesto.
Pod površino imajo zakopane stroje...
ki jim pomagajo usmerjati njihovo telepatsko moč.
Oni kontrolirajo vse, tudi sonce.
Zato je zmeraj tema. Ne prenašajo svetlobe.
Zakaj imajo vas?
Sprva ko so nas pripeljali sem,
so nam iztisnili naše spomine in nato so zbrane podatke
namešali kot barve...
in nam vrnili spomine nazaj po njihovem izboru.
Ampak so še naprej potrebovali nekoga za pomoč.
Jaz razumem človeški um bolje kot bodo oni kdajkoli,
pa so mi dovolili, da obdržim svoje veščine...
ker so jih potrebovali.
Vse ostalo so mi izbrisali.
Si morete zamišljati, kako to izgleda, brisati si lastno preteklost?
Kaj je z mojo preteklostjo? Z mojim otroštvom?
Obala školjk. Stric Karl.
Kaj je s tem? Prazen je bil, ko sem ga našel.
Ne razumete, še vedno. Nikoli niste bili deček.
Tukaj že ne.
Vaša preteklost je iluzija, umetno izdelana,
kakor vsem ostalim.
Te slike ste narisali s pomočjo svojega daru.
Videli ste kako so nas pripeljali sem.
Od kje?
Žal mi je. Ne spomnim se.
Nihče od nas se ne spominja... kaj smo nekoč bili...
kaj bi lahko bili... nekje drugje.
Jaz sem vas pripeljal sem. Ne potrebujete me več.
Gremo.
Ocean ne obstaja, John.
Ničesar ni zunaj mesta.
Edino mesto kjer obstaja vaš dom...
je v vaši glavi...
Nehajte!
Prosim vas!
In sedaj veste resnico.
Predali se boste...
ali pa bo nekdo umrl.
Zakaj naj me to skrbi?
Ona ni moja prava žena. Ona mi nič ne pomeni.
Ampak vam vseeno pomeni, kajne g. Murdoch?
Sedaj sem jaz postal tista pošast, katera bi morali biti vi.
Naj sedaj končam njeno življenje, kot bi vi želeli?
- Ne poškodujte je. - Potem se predajte.
Spi.
Zdaj.
Spi.
Ubij ga.
Ubij ga!
On je močan, da, in nevaren,
ampak nas lahko vodi k tistemu, kar iščemo.
kar zdravnik imenuje duša.
Čas je, da naš poskus preide v zaključno fazo.
Drugih subjektov ne potrebujemo več.
Čas preučevanja je minil.
Čas je, da postanemo eno z Johnom Murdochom.
Čas je, zdravnik, vbrizgaj.
Ugasni!
Ugasni za zmeraj.
Kaj delate?
Hočejo vam vbrizgati svoj kolektivni spomin.
Hočejo vas narediti enega izmed njih...
tako, da si lahko delijo z vami vašo dušo.
Ampak jaz imam drugačen načrt.
Vbrizgaj, zdravnik. Brez oklevanja.
Žal mi je. Bolečina bo kratka.
Zaponite si, John.
Šli boste še močno dje kot dosedaj.
Nekega dne, ko boste ostareli, boste razumeli.
Zapomnite si.
To je to, John. Vaja dela mojstra.
Sedaj si zapomni. Nikoli ne govori s tujci.
John, zapomni si.
Verjetno se sprašuješ, zakaj se pojavljam v tvojih spominih.
Zakaj sem se vbrizgal v njih.
Narejeni so bili, da te poučijo o Tujcih.
Dajo ti celotne življenjske izkušnje v eni šprici.
Preživel boš, John. Našel boš moč v sebi.
In boš ojačal.
Zapomni si.
- Zdravo, stric Karl. - Johnny!
Vzemi si v zakup, John. Morda bom nekoč delal zate.
To je stroj, s katerim Tujci pojačajo svoje misli,
stroj, ki spreminja njihov svet.
Moraš prevzeti kontrolo nad njim. Moraš ga narediti svojega.
Vem, da jih lahko premagaš, ampak se moraš osredotočiti.
Nekaj ni v redu.
Ni časa za romanco.
Svet je lahko tak, kakršnega ustvariš.
Kaj si naredil?
Imaš moč, da se zgodi kar si želiš...
ampak moraš delati.
Vedel sem, da ti to lahko, John. Sedaj imaš njihovo moč.
- Kontroliraš njihove stroje. - Kje je Emma?
Ona ni več Emma. Spomini so ji bili spremenjeni.
- Vrni ji njene spomine. - Ne morem.
Kraj, kjer skladiščijo spominoe, je uničen.
Žal mi je.
Kaj boš storil?
Popravil bom stvari.
Rekel si mi, da imam moč, kajne?
Ti stroji lahko delajo vse kar si jaz zaželim.
Da naredijo ta svet takšen, kakršnega si želim.
Samo da se osredotočim dovolj močno.
Kaj delaš?
Obala školjk.
- Kakšna je cena? - 25 centov.
- Prosim. - O, ne, sedite.
Hvala.
Čakal sem te, vidiš.
- Kaj delaš? - Malo sprememb bom naredil tukaj naokoli.
- Smo prepričani, kaj želimo? - Izkoristil bom priložnost.
Umiram, John. Tvoj vtis spominov se ne sklada z mojo vrsto.
Ampak sem hotel vedeti, kako to izgleda.
Kako se počutiš.
Veš samo, kako naj bi se jaz moral počutiti.
Ta oseba nisem jaz. Nikoli nisem bil.
Želeli ste vedeti kaj nas naredi ljudi.
Tega ne boste našli tukaj.
Iskali ste na napačnem mestu.
Tukaj je prelelpo.
Tako svetlo.
Ali veste, kje je Obala školjk?
Mislim, da tamle čez.
Tudi jaz grem v to smer.
Se mi želiš pridružiti?
Seveda.
Jaz sem Anna. Kako je tebi ime?
John. John Murdoch.